PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Terrace House je show se šesti cizinci, kteří žijí společně
a my sledujeme jejich chování.
Připravili jsme krásný dům a auta.
- Neexistuje žádný scénář. - Ano.
- Zrovna probíhá naše nová série v Tokiu! - Ano!
Odhalili jsme dům a přivítali všech šest našich nových spolubydlících.
Jsem ilustrátorka, vytvářím umění.
Jaké umění?
Pracuji převážně pro módní časopisy,
povětšinou kreslím lidi a oblečení.
- Je moc milá a laskavá. - Je roztomilá a okouzlující.
Nedokážu si představit, že by měla vyvolat nějaký střet.
- Souhlasím. - To není pravděpodobné.
Vzniká drama ohledně pozornosti, které se jí dostává.
Ano, i já to vidím.
Vlastně... Přitahuješ mě, Kaori.
Hodně.
Nešla bys se mnou na drink, až budeš mít čas?
- To zní skvěle. - Někde v Sangenjaye?
Fajn, omrkneme Sanchu.
- To bylo něco! - Že ano?
Nepůsobil na mě asertivně.
Ani trochu.
A chudák Haruka Okuyamaová, herečka, která tomu musela přihlížet.
- Ta 24letá. - Co se jí asi honilo hlavou?
Všimla sis, jak se Kaori zeptala na její pocity?
S uvolněným krkem a tělem zcela opřeným o pohovku?
Svaly na jejím krku byly zcela napnuté.
„Těšíš se?“
- To musí být... - Pravda.
...tak skvělé protažení.
Protažení!
- Je podráždění formou fyzické terapie? - Dokonale splynula s pohovkou.
Myslím, že je obtížné randit v Japonsku na veřejnosti.
Souhlasím.
Já osobně se nějak netajím svým milostným životem.
Rád bych založil rodinu.
Doufám, že bude sdílný i nadále.
O tom je přeci celý náš pořad.
Připravuje se na vztah tím,
- že to oznamuje všem. - Máš pravdu.
Pracuji jako fitness trenérka.
Nedávno jsem začala dělat sport zvaný parkour
a chtěla bych se tomu začít více věnovat.
- Miluje parkour. - Ano.
- Má okouzlující úsměv, že? - Je velmi roztomilá.
- Líbí se mi, jak se tváří po koupeli. - Ano, velmi smyslně.
Protože je mladá a bez líčidel vypadá mile.
Je moc roztomilá.
Nejsem zrovna dobrým společníkem.
Cítím se obzvlášť trapně, když mluvím se ženami.
Zrudnu.
To je něco, co bych zde chtěl překonat.
Vsází na „ryzí a nevinný“ dojem.
- Je roztomilý. - Červená se, když mluví se ženami.
- Opravdu byl rudý. Nelhal. - Začal růžovět.
Haruka řekla, že podle prvního dojmu se jí líbí nejvíce.
Takže kdyby Kenny měl zájem o Risako, vše by se vyrovnalo.
Risako cítí, že Kenny má kolem sebe zeď a nerozumí mu.
Ovšem díky tomu může být
příjemně překvapená, jakmile více odhalí svůj charakter.
Je zapálená do parkouru. Má ráda překážky.
- Máš pravdu! - To je možné.
Vyšplhá na tu zeď, aby našla lásku.
- Rozumím. - Zajímavé.
To je ale příhodné vysvětlení.
2. TÝDEN INCIDENT S TEMPUROU
Na čem pracuješ?
Tohle je pro mé studenty.
Zrovna vytvářím jídelníčky pro mé studenty.
Počítám kalorie.
Je to umělec,
snažíme se udržet svalovou hmotu, zatímco odbouráme tuk.
Takže plánuješ snídani, oběd a večeři? Páni.
Dobré ráno!
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Obě jste ranní ptáčata.
Vzbudily mě nervy.
Spala jsi dobře?
- Ano... - Teda!
Kreslíš i v tomto stylu?
Ano. Měla jsem ráno trochu času, takže...
- Připomíná mi to... - Dobré ráno.
- Dobré ráno.
- ...chlapa na krabičkách s karamely. - Dobré ráno.
Ti dva ještě spí?
Ano.
Musím je vzbudit v 10:00.
- Opravdu? - Ano.
Máte plány na Zlatý týden?
Dostávají lidé volno na Zlatý týden?
Mám volno celý týden.
- Závidím ti! - To vážně?
Naplánujeme něco společně?
- Ano! - To bych moc ráda.
- Ale druhého a třetího... - Máš něco?
Budu na závodě dragsterů. Účastním se závodu v Motegi.
Cože?
- Budeš závodit? - Ano.
Je to typ automobilových závodů z Ameriky.
Závodíme o to, kdo první překoná vzdálenost 400 metrů.
- Budeš tam jako divák? - Budu závodit.
- Počkej, ty závodíš? - S vlastním autem.
- S vlastním autem? - Ano.
- To myslíš vážně? - Ty jo!
Chci vidět tvé auto.
- Jasně, vyhledej si ho. - Co je to za auto?
Corvette z roku 2007.
To je sporťák!
- Není rozkošná? Má nejoblíbenější. - Můžu?
Najdu konkrétní model. Byl to 207, že?
- Model 2007. - Aha, 2007.
- Vypadá nadupaně! - Že ano?
- To myslíš vážně? Tohle řídíš? - Ano.
- Já řídím tohle. - Chci se podívat.
Je to obrovské.
- Promiň. - Tohle? To je pecka.
V tomhle bychom mohli kempovat.
Je to přesný opak tvého auta.
- Ale tento typ... - Je to rozkošné.
Je to moc pomalé.
- Ano, vypadá to tak. - Moc rychle to nejede.
Asi bych se měla připravit.
- Příjemný den. - Kolik je hodin?
- 9:30. - 9:30.
Kenny, je snadné tě rozzlobit?
Ne, nebývám naštvaný.
Včera jsme si povídali a...
- Doufám, že to můžu říct. - Jasně.
Přišla řeč na to...
že jsi možná příliš upjatý.
Že jsi ještě nevylezl ze své ulity.
- Tohle mi řekli i včera kluci. - Myslela jsem si to.
Přijde vám to tak? Nedělám to záměrně.
Je to u tebe běžné?
Řekl bych, že ano.
Můžu se chovat jinak, když jsem s klukama.
Nebo když piju.
HARAJUKU, TOKIO
MURASAKI SPORTS, HARAJUKU POBOČKA MEIJI
RUKA NISHINOIRI ZAMĚSTNANEC V OBCHODĚ NA ČÁSTEČNÝ ÚVAZEK
2017: MATUROVAL NA STŘEDNÍ ŠKOLE TANA, KANAGAWA
2018: DAL VÝPOVĚĎ VE FIRMĚ NIPPON PARKING DEVELOPMENT
2019: ZAČAL PRACOVAT V MURASAKI SPORTS NEZADANÝ 1,5 ROKU
MAI KAJIHARAOVÁ BRIGÁDNICE
Ahoj Ruko. Jak to jde?
Terrace House je...
Zatím...
- Bavím se. - Opravdu?
- Ano. - Nějaká hezká děvčata?
- Všechna jsou pěkná. - Opravdu?
Tomu nevěřím.
- Ano, všechna. - Opravdu? To je skvělé.
I kluci jsou bezva.
- Dnes mi pomohli se vstáváním. - To je paráda.
Dokonce i vaří.
Pověz mi o děvčatech.
Ještě nevím, ale...
Doufám, že si najdu přítelkyni.
- To zní jako velká zábava. - Ano, to je.
IKEJIRI, TOKIO
KAORI WATANABEOVÁ ILUSTRÁTORKA
2009: ODMATUROVALA NA STŘEDNÍ ŠKOLE OAK BAY, KANADA
2014: STUDOVALA UMĚNÍ NA UNIVERZITĚ V PAŘÍŽI I
2015: PROMOVALA NA UNIVERZITĚ KEIO OBOR MANAGEMENT
2015: PRACOVALA PRO ZAHRANIČNÍ INVESTIČNÍ SPOLEČNOST
2017: PRACOVALA PRO GLOBÁLNÍ IT FIRMU
2018: PRACUJE JAKO ILUSTRÁTORKA NA VOLNÉ NOZE, NEZADANÁ 4 MĚSÍCE
Takže tohle jídlo...
Když jsem byla teenager, pracovala jsem v kavárně a tohle bylo jejich typické jídlo.
Pečené nattó na kari.
Moje oblíbené.
Takže řekl ti něco Shohei...
od včerejška?
- O ničem nevím. - Aha.
Chtěla bych se dozvědět víc.
Ale zatím to nechám být.
Nevím... Stalo se to teprve včera.
- Zčistajasna. - Teprve jsme se potkali...
S kým se ti tu dobře povídá? Nemusí v tom být přitažlivost.
Nejlépe se mi mluví s Shoheiem.
- Z těch tří? Souhlasím. - Je velmi otevřený.
Kromě toho Ruka moc nemluví.
A Kenny se ještě neotevřel.
Ano.
Doufám, že nikomu nattó nevadí.
- Jsem doma. - Vítej doma!
- Vítej doma. - Už jsi jedl?
Ještě ne.
Dobré načasování.
- Přímo skvělé. - Myslíš?
- Jen vydrž ještě minutku. - Copak?
Co je to?
- Pečené nattó na kari. - Koupil jsi spoustu věcí.
- Vypadá to úžasně. - Že?
- Máš rád nattó? - Právě jsem ho koupil.
- Opravdu? - Báječné.
Nechal ses ostříhat?
- Ano. - Jsi ostříhaný!
- Vidím ti do očí. - Myslel jsem, že si nevšimnete.
- Máš rovnější ofinu. - Zdá se ti?
- Včera se vlnila. - Vypadá to skvěle.
Opravdu?
- Je ti více vidět do tváře. - Ano.
Díky.
- Dobrou chuť. - Dobrou chuť.
Výborné.
- To jsem ráda. - Skvělé.
- Dobrá kombinace, že? - Ano.
Máš kromě řízení ještě nějaké koníčky?
Poslední dobou ráda sleduji golf v TV. Jsem to ale staromilská, co?
- Protože máš ráda auta a golf? - Jsem takový dinosaurus.
Je těžké najít si přátele s podobnými koníčky,
a tak jsem se seznámila s chlapy, kteří pracují v autodílnách.
- Musí mít radost. - Spojují nás auta
a když zmíním, že mám ráda golf, zvou mě k sobě.
Mnoho mých přátel jsou starší muži.
Spousta z nich obchoduje s auty.
Musí z tebe být na větvi!
Co jste dnes dělali?
Vyrobila jsem pár maket ve studiu,
poté jsem se zastavila pro pár věcí a vrátila se.
S čím nejraději pracuješ?
Povětšinou používám štětce. Kaligrafické štětce a fixy.
A ty? Používáš tablety?
Ano, pracuji digitálně.
Jaké štětce používáš?
- Pera s kaligrafickými špičkami. - Opravdu?
- Ukážeš mi je později? - Samozřejmě.
Jaký používáš software? Photoshop?
- Illustrator. - Aha, Illustrator.
- Vytváříš linky... - Víš, o čem se bavíme?
Ne, ale to nevadí.
- Bavíme se o softwaru. - Software pro navrhování designu.
Aha.
Chtěla bych viděl, jak pracuješ. Nejsem zvyklá pracovat digitálně.
- Zkoušela jsem to na iPadu. - Popravdě,
software používám hlavně na náčrty.
Chtěla bych se podívat.
Kvalita umění nespočívá pouze v náčrtech.
To máš asi pravdu.
- Pracuji s tím jako s omalovánkami. - Chápu.
Naučil bys mě hrát na kytaru?
Na kytaru?
Kdykoliv.
Nemůžu zahrát F, protože mám moc krátký malíček.
Fakt?
Ať dělám, co dělám, nemůžu tam dosáhnout.
Možná mám špatně ruku...
Podívej. Že je krátký?
- Šílené, že? - Je mnohem kratší.
Jsem na to citlivá.
Dáš tyhle dva k sobě?
Podívej!
Zvláštní, že?
Zahrát na cokoliv je pro mě problém.
Dostane se tam, když bude trénovat?
- Zkusíme to. - Nevíš, dokud to nezkusíš.
V této písni není F.
Ale je. Za chvíli se objeví.
Vidíš? V těchto momentech mě to zpomaluje.
Slyšíš to? Tlumí to zvuk.
Kvůli tvému malíčku. Už chápu...
co myslíš. Je neobvykle krátký.
Tohle se stane vždy, když cvičím. A nemám nikoho, kdo by mi pomohl.
Opravdu?
Možná by se ti lépe hrálo na zmenšenou kytaru.
- Fandím ti. Snad uspěješ. - Jo...
Mějte se.
Jdeš do postele?
Ne. Blíží se mi uzávěrka jednoho projektu.
Počkej, v téhle písni není F.
Mám hrát takhle? S pomocí nehtů?
Ne, je lepší, když hraješ prsty.
Takhle.
Ten malíček je stále problém.
Ano...
Jde spíš o tlak než o délku.
Takhle?
Umím zahrát „Take Me Home, Country Roads“.
Znáš to?
Jo. Je na seznamu mých písní pro začátečníky.
Jak mám zahrát tuhle část?
Takhle...
Jednoduše, směrem dolů, takhle...
- Je to akord Hmi. - Ten jsem se ještě neučila.
Ruka ti lítá všude.
Další akord je C.
Takhle, že?
Akord D.
Teď znovu Hmi.
- Dá se nějak nahradit? - Hmm, ani ne.
- Opravdu? - Nedá.
Píšeš i vlastní písně? Texty a melodii?
Ano, oboje.
Má blízká kamarádka...
- Taky hraje? - Ano. Vystupuje živě...
Pustím to.
Jmenuje se Kaori.
- Další Kaori? - Ano.
- Bude mít koncert? - Ano. Kdy to bude?
Myslím, že v neděli.
- Chtěla jsem tam jít. - Tuto neděli?
Rád bych tam zašel.
Je to osmadvacátého.
- Osmadvacátého? To mám čas. - Vážně?
- Tak půjdeme. - Budu rád.
Kde přesně v Tokiu to je?
- V klubu Loop Daikanyama... - Aha, v Loopu.
- Nebo... - Nebo?
Ještě si nejsem jistá. Vím, že tam předtím vystupovala.
- Je to večerní koncert? - Ano.
Ok.
Máš čas během dne?
Během dne? Myslím, že ano.
- Zajdeme předtím na jídlo? - Ano, můžeme.
To zní dobře.
KAORI WATANABEOVÁ ILUSTRÁTORKA
HEREC
HARUKA OKUYAMAOVÁ HEREČKA
MUZIKANT
RISAKO TANABEOVÁ FITNESS TRENÉRKA
ZAMĚSTNANEC V OBCHODĚ NA ČÁSTEČNÝ ÚVAZEK
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020
Máš velký hlad?
- Plnou, prosím. - Chceš hodně?
Ano, až po vršek.
Možná to rozliju.
- Je v tom sýr? - Ne, sýr dám až nahoru.
- Fajn. - Jo.
- Ostatní už jedli? - Ano, všichni tři jsme už po jídle.
Aha.
Dáš si tohle?
- Co je to? - Olivový olej.
Trochu si dám.
Nespadne z toho ten sýr?
Promiň.
Jen trochu.
Pak to upečeš v mikrovlnce. Chtěla jsem říct „ohřeješ“.
Jak dlouho?
Rýže je studená, takže...
A je to pořádný talíř.
Ale ne zase příliš dlouho.
Možná dvě minuty.
- Dvě minuty? - To by mělo stačit.
Ok. Výborně.
Pardon.
Pozor, bude to horké.
Dobře.
To by mělo stačit.
Myslím, že může sedět tady.
Co myslíš?
To je na něm.
Pohovka je tak pohodlná.
Asi si zvolil stůl.
- Ještě jsem neviděl holčičí pokoj. - Neviděl?
Můžeme se tam podívat, až Ruka dojí?
Můžeme. Možná tam bude nepořádek.
Moment, Kaori tam ještě pracuje. Tak nic.
To by nemělo vadit.
Hej, Kaori?
Nedělej si s tím starosti.
- Máš toho hodně? - Ani ne.
Už jsem skoro hotová.
Chtějí se podívat na náš pokoj.
Jasně, bez problému.
Přijdeme nahoru, jakmile Ruka dojí.
Ruka?
- Ruka už je doma. - Aha! Vítej doma.
Díky.
- Tato skupina dělá velké pokroky. - To ano.
Nic jiného bych od nich nečekala.
Jde to mnohem rychleji než v předchozí sérii.
- Ano. - Velmi rychle.
Tato série také nemá žádné zbytečné členy.
- To bylo kruté! - Nikdo v minulé sérii nebyl zbytečný.
Haruka je opravdu jedinečná, že ano?
- Je blázen do závodění. - To je už jasné.
Závody dragsterů jsou přímočaré.
Dají vedle sebe dvě auta s výkonnými motory,
řidiči dupnou na plyn tak, až se pálí guma,
a poté se uvidí, kdo má rychlejší a silnější motor.
Má velmi chlapské zájmy.
To je u ženy přitažlivé.
A ta kytara...
- Kenny vypadá skvěle s kytarou. - Že?
- Nebylo to romantické? - Může učit.
To je mimo tvé pole působnosti, že Yamachane?
S hudebními nástroji to neumím. Kdysi jsem zkusil taishōgoto.
- Taishōgoto? - Proč jsi to nikoho nenaučil?
Dokážu zahrát jen „Sekai ni Hitotsu Dake no Hana“.
- To, co hrají v restauracích soba? - Ano.
Nebo v shabu-shabu.
Jsem ohromen, že takové kýče existují.
Vážně.
Atmosféra během té kytarové lekce...
- To bylo skvělé. - Vypadalo to jako příjemná konverzace.
- Vycházejí spolu velmi dobře. - Ano.
Ohledně Kaori...
Cítím, že trochu váhá. Možná proto, že je starší.
Takový z ní mám pocit.
Omluvila se během té kytarové lekce.
Je velmi vzdělaná.
- Má ohromující životopis! - Patří k elitě.
Studovala na univerzitě Keio, poté šla na univerzitu Paříž I,
což upřímně vypadá jako vymyšlené jméno,
a nakonec promovala na Keio.
- Pracovala v IT? - Ano, v globální IT firmě.
Vzdala se toho a stala se z ní ilustrátorka.
To je ohromující.
Líbí se mi, že se tím nechlubí.
- Nikdy to ani nezmínila. - Ani jsme o tom původně nevěděli.
- Omluvte nás. - Promiňte!
- Vítejte. - Pojďte dál.
- No páni. - Mají tu předsíň.
- Chlapecká místnost je... - Páni.
- Podívej na ten prostor. - To snad ne!
- Váš pokoj je větší. - To ne.
- Díky za pozvání. - Podívej na ty schody.
- Můžu? - Jasně. Ten polštář je načechraný.
- Tento je pevnější. - Jen do toho.
Hezké. Máte to tu pěkné.
Příjemné.
- Kde jsou tvá díla? - Tam na mém „pracovním stole“.
- Mohu se podívat? - Posluž si.
Páni.
Vypadá to jako plakát.
- Šílené, co? - Vypadá to úžasně.
- To je pes? - Ano.
Je to maskot značky 032c. Jmenuje se Toasty.
- Aha. - Tohle jsou návrhy pro JJ.
Pokud je schválí, budou v příštím vydání.
To je bezva.
A co je tohle?
To je můj umělecký pseudonym.
- Fox? - Foxco.
Foxco.
Jak jsi k němu přišla?
Víš, jak Tiffany & Co. používá „firemní“ zkratku?
Když jsem byla na základce, moc se mi to líbilo.
Dokonce jsem pojmenovala mého plyšáka „Fox & Co.“
V mém předchozím zaměstnání
jsme nemohli mít bokovky.
A tak jsem použila jméno toho plyšáka jako mou přezdívku.
Zajímavé. Takže fascinace „Co.“ už u tebe nějakou dobu trvá.
Líbilo se mi to.
Plánuješ někdy nějakou akci?
Vlastní výstavu?
Jednu mám v červnu.
- Opravdu? - Rád přijdu.
- Rozhodně. - To bych byla ráda.
- Kdy v červnu? - Od 21. do 23. června.
- A kde? - V Paddlers Coffee.
Je to kavárna, takže si můžete dát i kafe.
Budu tam.
To je bezva.
A ty nemáš nějakou akci?
Myslíš koncert? Jo...
- Živý koncert? - Ano, ale další bude v menší hale.
- Cože? Chtěla bych jít! - Já taky.
Kde to je? Ve čtvrti Shibuya?
V Shonanu, myslím. V části Zaimokuza.
Je to v kavárně na pláži.
Aha.
Bude Zlatý týden, může tam být plno.
Oh ano, Zlatý týden se blíží.
Přijďte se podívat.
- Ráda. - Ráda bych.
Budu tam.
Jak to dnes šlo? Něco zajímavého?
Když jsem přišel domů, byly tam jen Kaori a Haruka.
Zrovna vařily večeři.
I dneska byla domácí večeře?
- Ano. Jsem za to vděčný. - Paráda.
Je tu něco, co ti chci říct, Ruko.
- Mně? - Jo.
Nic vážného, jen...
Chci, abys věděl, že jsem se domluvil s Harukou na koncert.
- To je vše. - Ok, bez obav.
Nechtěl jsem, aby to vypadalo, že se tím nějak tajím.
- Chtěl jsem ti to dát vědět předem. - Chápu.
- Ano. - Z principu.
Rozumím.
Mám v ten den volno, takže jsme se domluvili i na oběd.
- To zní dobře. - Takový je plán.
Kdy to je?
Osmadvacátého dubna.
A kde to bude?
- Řekla, že to bude v Daikanyamě. - Fajn.
Musím najít dobrou restauraci.
Nepřitahuje tě někdo, kdo vyučuje hru na kytaru?
Hra na kytaru mě až tak nezajímá.
- Byla bych roztěkaná. - Teď se cítím trapně.
Když to takhle podáš.
Když jsem vás dva sledovala, červenala jsem se...
Takhle.
- Sbližovali jste se. - To je trapný.
Včera byl tak rezervovaný, ale dnes byl...
nechci říct přímo uvolněný, ale...
- Dnes byl přístupnější. - Ano.
Skoro až naměkko.
Chceme jít spolu na vystoupení mé kamarádky.
Opravdu?
A navrhla jsem, abychom si předtím zašli na oběd.
SHIMOKITAZAWA, TOKIO
ZVUKOVÉ STUDIO NOAH, ČTVRŤ SHIMOKITAZAWA
KENJI YOSHIHARA MUZIKANT
2006: MATUROVAL NA STŘEDNÍ ŠKOLE KEISEI V SAPPORU
2008: PROMOVAL NA UNIVERZITĚ UMĚNÍ A KRÁSY V SAPPORU
2008: STĚHOVÁNÍ DO TOKIA 2013: ZALOŽIL SPiCYSOL
NEZADANÝ 3 MĚSÍCE
- Jsi komplet přestěhovaný, Kenny? - Jo.
První den mi řekli,
že působím falešně a odměřeně.
Falešně? To jsou dost silná slova.
- Ne, všichni to dali najevo. - Cože?
Ano. Jeden z kluků a jedna z dívek řekli:
„Zdá se nám, že se nechováš přirozeně, Kenny.“
- To řekl jeden z kluků? - Jo.
Snaží se být zadobře s děvčaty.
- Co tím myslíš? - Snaží se tě pomluvit.
Ne, nezdá se mi, že by byl takový.
Bylo mi řečeno, že se držím moc zpátky.
To tím chtěli říci.
Myslel jsem, že se chovám přirozeně.
Kdo by nebyl první den odměřený?
To jsem si také říkal. Máš pravdu.
Všechny holky jsou kočky.
Opravdu? No, tak se nedrž zpátky.
HARAJUKU, TOKIO
UMĚLECKÁ AKADEMIE AVEX
Boky dolů. To je ono. Jedna, dva...
tři, čtyři. Kolena nechte ohnutá. Dobře.
Ještě více je ohněte. Výborně. Sedm, osm, devět, deset.
RISAKO TANABEOVÁ FITNESS TRENÉRKA
2016: MATUROVALA NA STŘEDNÍ ŠKOLE TOHO V AIČI
Ty taky, Mayo. Pořádně ohnout.
2016: STĚHOVÁNÍ DO TOKIA 2016: PRACUJE PRO POSILOVNU BILLION
2018: ZAČALA PRACOVAT PRO AVEX NEZADANÁ 1 ROK
Lokty rovně.
Devět... a hotovo.
Jedna, dva, tři, čtyři
pět, šest, sedm, osm, devět, deset.
Hýbete se!
Nehýbejte se. Udržte to jednu minutu.
To zvládnete.
Můžete mít pocit, že ne, ale zvládnete mnohem více.
Pět, čtyři, tři, dva, jedna.
Ok, pohov.
- Jsem doma. - Jsme doma.
- Nikdo jiný tu ještě není. - Ano, je tu prázdno.
- Tady jsou věci na nikujagu. - Nikujagu.
A tady jsou ingredience na lu rou fan.
- Vše rozděleno? - Jo.
- Začneme? - Veď mě.
Jasně.
Sleduj profesionála.
- Jsi přirozený talent. - Že?
Už jsi měl od návratu japonské jídlo?
Ne.
- Tohle bude první? - Jo.
- Těším se na to. - Tak to nesmím zkazit.
To ne.
Vaří tam i japonská jídla.
- Ano? - Ale...
Tchajwanské jídlo je tam lepší?
Ano, ale často jsem dostával chuť na nudle soba.
- Soba a... - Neuvaříme nudle soba?
Nikujaga mi také chybělo.
Možná bychom si měli dát nudle soba, když půjdeme do Sanchi.
- Znám jedno místo v Mishuku. - Jo.
To mi vyhovuje.
Kdy máš čas?
O víkendech.
- Opravdu? - Co děláš?
Naplánujeme to na sobotu?
- Tak tedy v sobotu. - Jo.
Takže teď to necháme povařit?
Nebyla jsem si jistá, co teď, a tak jsem si to našla.
Teď tam má přijít mirin, sójová omáčka a další věci.
- Přidám tam mirin. - Díky.
A tohle?
- Odhadnu to. - Tak fajn.
Uvidíme podle barvy.
- Chce to víc. - Myslíš?
Nejsem si jistý.
- Můžeme to přidat později. - Pravda.
Méně je lepší.
Může to tak být?
Máma by brečela, kdyby tohle viděla.
- Není to žádná přesná věda. - Máš pravdu.
- Můžu to tak nechat? - Ano, necháme to povařit.
Jsem doma.
- Vítej doma. - Vítej doma.
- Není třeba formalit. - Vařili jste spolu?
- Jo. - Aha.
- Pokud na tom trváš. Díky. - Není zač.
- Tady máš. - Díky.
- Naliju ti. - V pohodě.
- Omlouvám se za své způsoby. - Bez obav.
Dáš si?
- Ano, trochu si dám. - Pojďme se napít.
Co plánuješ na zítra?
Zítra mám konkurs.
- Na jakou roli? - Páni.
Má to být nějaké detektivní drama.
Hodně štěstí.
Můj první konkurs po návratu do Japonska.
Kdy jsi se rozhodl, že se staneš hercem?
Studoval jsem film na univerzitě.
- Původně jsem chtěl být režisérem. - Rozumím.
Tam to vše začalo.
Umírám hlady.
- Jídlo bude hotové za chvíli. - Ahoj! Vítej doma.
- Ještě není hotové? - Skoro.
- Ještě pět minut. - Co je to?
Tohle je stroj na vaření vajec.
- Cože? - Na vaření vajec.
Shohei, ty jsi model, že?
Dělal jsem modela nějakou dobu na Tchaj-wanu.
V Japonsku převážně pracuji jako herec.
Dělám ale i jinou práci,
nejen modeling.
Co jiného ještě děláš?
Pomáhal jsem kamarádovi natočit videoklip.
Občas píšu i texty.
- Píšeš texty? - Texty?
Začal jsem psát romány.
- Měl bys psát pro Kennyho. - Píšu texty.
S texty mívám problémy.
Psaní patří k mým nejoblíbenějším aktivitám.
Musím psát.
Pokud nemám nic na práci, začnu být neposedný.
Když mám moc volného času, začnu být nervózní.
Snažím se věnovat stejné množství času všem mým profesím.
Co je tvou opravdovou vášní?
Nemám žádnou konkrétní.
Není to těžké, když si žádnou nenajdeš?
Angažuji se v mnoha zajímavých projektech
a nesnažím se plánovat,
u čeho bych chtěl nakonec zůstat.
Podle mě to člověka limituje.
Máš pocit, že tvé inspirace tě nakonec dovedou k něčemu velkému?
Ano, to mi říká můj šestý smysl.
Možná...
Kdybych pracoval jen v jednom odvětví, cítil bych se v pasti.
- Kdybys měl jen jednu specializaci? - Chápu.
Nelíbí se mi myšlenka, že můžu být dobrý jen v jednom oboru.
Nedává mi to smysl.
Chápu. Sice se chci prezentovat jako ilustrátorka,
ale zároveň tím nechci být limitována.
Myšlenka...
ztotožnění s jednou dovedností...
je mi cizí.
Myslím, že záleží na tom, s kým se o tom bavíš.
Chápu, proč se tak cítíš.
Není škoda, když někdo po rozhovoru s tebou neví,
- co děláš? - Aniž by viděl tvou práci.
- Myslím, že je dobré vědět, co chceš. - Rozumím ti.
Vědět, kam chceš směřovat a něco z toho mít.
- Mít cíle, ale... - Přemýšlet o tom, jak vystupuješ.
Není dobré působit navenek nerozhodně.
Riskuješ, že budeš působit slabě a nevýrazně.
Bez cíle a nesoustředěný.
- Lidé často soudí druhé. - Prostě mi to nedává smysl.
Proč by nás to mělo zajímat? Lidé s touto mentalitou stejně brzy vymřou.
Cože?
Lidé s tímto archaickým mýšlením zestárnou a vymřou.
- Ti, kteří oceňují jednu profesi? - Přesně.
Věřím tomu.
Oba přístupy mohou být dobré... Co myslíš?
Je lepší zvolit si jednu profesi a jít si za ní?
Počkej, nemyslím si, že tohle je špatné.
Věnovat se jedné profesi je bezva.
Ale je také bezva vidět někoho, kdo zkusil již spoustu věcí
a vyniká ve všech.
V dnešní době je dobré mít více zájmů.
To je pravda. Ale nebylo by dobré, kdyby se tvá značka stala slavnou,
ale nemohl bys s ní rozvíjet své schopnosti.
To je nerealistické.
Ačkoliv asi to záleží na tom, co děláš.
- Co je to? - Je to hotové.
Zařídím to.
To pálí!
Mé první japonské jídlo po delší době.
Pustíme se do toho?
- Dobrou chuť. - Dobrou chuť.
Díky.
Je to lepší, než jsem myslela.
- Ano! Výborné. - Chutné.
- Skvělé. - Nikujaga má úspěch!
- Opravdu? - Je to nikujaga.
Je to dobré. Hodně pálivé.
Moc nevařím, takže jsem ráda, že vám chutná.
- To ráda slyším. - Chutná to opravdu dobře.
Můžu pokračovat v předchozí konverzaci?
Pokračuj.
Ráda bych si poslechla Kennyho názor.
Když mi bylo dvacet, studoval jsem kosmetologii.
- Opravdu? - Opravdu?
Ale vzdal jsem se toho kvůli hudbě.
Začal jsem svou hudební kariéru pozdě.
Nedávalo mi smysl stát se největším odborníkem na vlasové produkty.
Rozhodl jsem se zaměřit se na to, co mě baví
a v čem jsem dobrý. Stejně jako vy.
Když jsem měla kreslení jen jako bokovku,
nechtěla jsem, aby si lidé mysleli, že to dělám na půl plynu,
protože jsem to tolik milovala.
Ukončila jsem své původní zaměstnání, aby mě brali vážně jako ilustrátorku.
Takže na to nemám vyhraněný názor.
Pracovala jsi v kanceláři?
Ano, pracovala jsem pro firmu,
ale měla jsem pocit, že se povyšují, protože mám více zájmů.
- To je zakořeněné v naší společnosti. - Nechtěla jsem, aby mě takto vnímali.
Šla jsem vlastní cestou, abych jim ukázala, že se mýlí.
Je naivní si myslet, že se staneš expertem na něco
jen proto, že zůstaneš u jedné věci.
Je ale pravda, že někteří lidé takto dosáhli úspěchu.
Myslím, že každý případ je jedinečný.
Expertem se staneš tak, že se nevzdáš.
Myslím, že lidé mohou vynikat ve více oborech současně.
Společnost obvykle podporuje ty, kteří mají jen jednu vášeň.
- To je pravda. - To se dá pochopit.
Mé zájmy se mění...
někdy i denně.
Mám to tak jen já?
I mé se mění, ale...
Miluji tempuru,
ale kdybych ji měl každý den, přejedla by se mi.
- Ztížila by ti trávení. - Ano, to si myslím.
Ale Haruko...
- Skončila. - Už je jí to jedno.
- Je jí to jedno. - Vypadá to tak.
Kvůli té metafoře s tempurou přišel o hodně bodů.
Ano, to bylo zlé.
- Za to dostal nula bodů. - To nebylo dobré.
„Nesnášela bys tempuru, kdybys ji měla deset dnů v kuse.“ Kdo by tohle řekl?
Kaori byla tak milá. „Přejedla by se ti.“
Přeli se o rozdílné postoje vůči pracovní morálce.
Byla to poučná konverzace!
- Souhlasím. - Měla jsem z ní dobrý pocit.
Haruka je chytrá a inteligentní.
- Je ohromně mužná. - Ano.
Asi právě proto, že pracuje již od 15.
- A je automobilovou závodnicí. - To je pravda.
Říkala: „Není váš přístup k životu moc vlažný?“
Mohl spíše říct:
„Chápu, co tím myslíš. Může být prospěšné mít v životě cíl.
Nicméně tento přístup se mi zatím osvědčil.“
To by byla ohleduplnější reakce.
Na místo toho řekl: „Myslím, že to dělám správně.“
- Také řekl, že brzy vymřou. - To bylo docela neuvážené.
Říct, že všichni ti dinosauři,
kteří věří, že se musíš něčemu věnovat, brzy vymřou...
Lidé s takovýmto postojem obvykle brání své nedostatečné úsilí
a haní ty, kteří si usilovně jdou za svým cílem. Nemůžu to vystát.
Bylo od něj nezdvořilé jednat takto defenzivně.
A to se Haruce nelíbilo.
Byl by to lepší argument,
kdyby již v životě něco dokázal.
Kdybychom měli důkaz, že je skutečně zdatný v několika dovednostech,
věnovali bychom tomu větší pozornost.
Haruka se zapojila
do té konverzace...
Když jsme si mysleli, že je konec: „Zajímal by mě názor Kenjiho.“
Jako to dělá Soichiro Tahara.
Jako v Asamade Nama TV!.
„Teď ty. Chci slyšet tvůj názor. Počkej, poslechneme si Kenjiho.“
„Tempura každý den je prostě příliš.“
V domě nejsou žádné komerční přestávky.
K takovýmto neshodám čas od času v našem pořadu dochází.
Tohle je však rekordní čas pro incident. Jsme teprve ve druhé epizodě!
- Incident s tempurou. - Incident s tempurou.
- Může to být považováno za „incident“? - Myslím, že si to tento titul zaslouží.
Incident s tempurou.
Zatím jsou však k sobě zdvořilí.
To je pravda.
Postupně však začnou říkat, co si skutečně myslí.
Střety, ke kterým se nevyhnutelně schyluje...
Haruka proti Shoheiovi. Shohei bude brečet.
- Myslíš? Brečet? - Ano, bude.
A křičet.
- Tomu nevěřím. - Ano, bude křičet.
Nikdy nezapomenu, jak řekl,
že starochové věřící v oddanost brzy vymřou.
- Nechutné. - Je na černé listině.
Zemřu při své marné snaze stát se v něčem lepší.
- Dobrá, pokračujme. - Ano.
Co je špatného na oddanosti?
Cítím s tebou...
Zní jako z reklamy na kávu Boss.
- Pecka. - Jen co je pravda.
- Na zdraví. - Na zdraví.
- Skvělá práce. - Pracovala jsi tak dlouho!
- Dáš si čaj? - I já, prosím.
- Je tam i pivo. - Je tam pivo.
- Zůstanu u čaje. - U toho začneme.
Kde je Haruka?
Zítra ráno jde na golf, tak šla spát.
- Musí vstávat ve 4:00. - Tak brzy!
Vstávat ve 4:00.
A co vy máte zítra na programu?
Zítra?
Zítra je první den mé dovolené.
I já mám volno.
- Máš volno? Nemáš žádné plány? - Ne, žádné.
- Chci se bavit. - To můžeme.
Zadrž. Jsi extrémně červený v obličeji.
- Znervózňuje tě to? - Měli byste si vyrazit.
- Jsem pro. - Můžeme.
Kam bys chtěla jít?
Chci zajít na film.
- Moc ráda bych zašla. - A na co?
Nejsem si jistá.
- Co Detectiv Conan? - Cože? To zrovna ne.
To mě moc nebere, ale zkusím to.
Vyber něco jiného.
To je v pohodě. Zkusím něco nového.
- Opravdu? Chci na to jít. - Můžeme.
- Nevadí ti Conan? - Nevadí.
Skvěle. Těším se na něj.
Zítra chci pro všechny připravit večeři.
Ani já jsem ještě nevařil.
Mohli byste nakoupit po cestě domů...
Půjdeme nakupovat.
Uvaříme něco společně.
Ano.
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020